Hvad er det for et liv, jeg lever?
Jeg er ligbleg. Jeg burde komme mere ud i luften, spise sundere.
Jeg har en elendig holdning. Jeg burde rette mig op.
Så ville folk få mere respekt for mig.
Jeg vil jo bare gerne være social.
Hvorfor har jeg ingen sociale færdigheder?
Nå jo. Det er, fordi jeg er død.
Pyt med det. Vi er jo alle sammen døde.
Hun er død. Han er død.
Ham ovre i hjørnet er stensikkert død. De ser jo rædsomme ud.
Jeg ville gerne præsentere mig, men jeg har glemt mit navn.
Det begyndte vist med R, men mere kan jeg ikke huske.
Jeg kan heller ikke huske mine forældre eller mit arbejde.
Min hættetrøje taler for, at jeg var arbejdsløs.
Sommetider forestiller jeg mig, hvad de andre mon var.
Du var pedel.
Du var en rig direktørsøn.
Du var fitnesstræner.
Og nu er du et kadaver.
Jeg kan ikke rigtig begribe, hvordan verden gik under.
Måske var det kemiske våben, en virus eller en radioaktiv abe.
Det er også lige meget. Nu er vi sådan her.
Sådan forløber min dag:
Jeg stavrer omkring og støder ind i andre -
- uden at kunne sige undskyld eller noget som helst.
Det må have været meget bedre før, -
- da alle kunne give udtryk for deres meninger og følelser -
- og bare nyde hinandens selskab.
Vi er mange, der holder til her i lufthavnen. Jeg aner ikke hvorfor.
Man venter jo i lufthavne, men jeg ved ikke, hvad vi venter på.
De typer der kalder vi "dødninge".
De generer os ikke, men de æder alt, der har en puls.
Det gør jeg skam også, men jeg har det svært med det.
Vi ender alle sammen som dem. Til sidst giver man nok bare op.
Har man mistet alt håb, er der ingen vej tilbage.
Ad, lad være med at pille i det. Du gør det bare værre.
Er det mine fremtidsudsigter? Det er pænt nederen.
Jeg vil ikke leve sådan her. Jeg er ensom og vildfaren.
Bogstaveligt talt. Jeg har aldrig set denne del af lufthavnen før.
Mon også de er faret vild?
Vi vandrer omkring, men kommer ingen steder.
Mon de gerne vil noget mere end det her?
Eller er jeg den eneste?
Det er min bedste ven.
Det betyder, at vi nu og da grynter og stirrer akavet på hinanden.
Af og til har vi nærmest samtaler.
Vi kan få hele dage til at gå på den måde.
Men nogle gange lykkes det at få egentlige ord frem. Ord som...
Sulten.
Og...
Byen.
Selvom vi ikke kan kommunikere, har vi samme smag for mad.
At færdes i flok virker fornuftigt, -
- især når gud og hvermand konstant forsøger at skyde knoppen af en.
Gud, hvor er vi langsomme.
Det kommer til at tage evigheder.
Goddag, og tak for jeres opofrelse.
I de otte år, der er gået, siden pesten brød ud...
Mon vi skal finde ingredienser til kuren?
Der er ingen, der tror på en kur længere.
Vi har brug for jer til at indsamle fornødenheder uden for muren.
Men først en advarsel. Kadaverne er ikke mennesker.
De tænker ikke. De bløder ikke.
Om så det er jeres mor eller bedste ven, står de ikke til at redde.
De er afstumpede, skrupelløse og føler ingen anger.
Minder det dig om nogen, far?
Forestil jer dem sådan her.
Som børn af den muligvis eneste enklave af mennesker på Jorden -
- er I en vigtig del af bolværket mellem os og total udryddelse.
Derfor er det jeres pligt at vende helskindet hjem til os.
Og det gør I, hvis I husker jeres træning. Held og lykke.
Gud være med jer, og Gud velsigne Amerika.
USA! USA!
Kom så.
VELKOMMEN TIL DØDSZONEN LEV STÆRKT!
Morsomt.
VERDENS UNDERGANG?
Giver du et nap med, Berg?
Nul, jeg er snart på level 5.
Hørte I det?
Ja. Lad os se at komme væk.
Det går ikke. Vi har fået en ordre.
Er I klar over, hvor meget medicin vi bruger? Vi må bjærge lægemidler.
Nu lyder du som min far.
- Ih tak. - Det var ikke en kompliment.
Her, tag nogle lykkepiller. Måske de hjælper på humøret.
Jeg sagde jo, jeg hørte noget.
Per, lad os skride.
Perry?
Vi har fået en ordre, Jules. Der var alligevel ikke noget.
- Du er bare paranoid. - Perry!
Sigt efter hovederne!
Smil, bror lort!
Fedt ur.
Jeg er ikke stolt af det her. I må meget gerne kigge væk.
Jeg nyder ikke at gøre folk ondt, men sådan er virkeligheden nu.
Den nye sult er meget insisterende.
Hvis jeg undlader at spise hans hjerne, -
- vil han blive et kadaver ligesom mig.
Men spiser jeg den, overtager jeg hans minder, tanker og følelser.
Jeg kan ikke lade være. Hjernen er bare det bedste.
Den får mig til at føle mig menneskelig igen.
Hvad siger du så, Perry?
Jeg vil jer ikke noget ondt.
Jeg vil bare føle, hvad I følte.
For at føle mig lidt bedre tilpas.
Lidt mindre død.
Perry, jeg tror, jeg elsker dig.
Sig noget.
- Du må ikke bare sige ingenting. - Jeg...
Jeg tror også, jeg elsker dig, Julie.
Jeg savner flyvemaskiner.
Min mor syntes, himlen lignede en tegneplade.
Det er fedt, du kan huske den slags.
Hvis vi ikke gør det, går alting jo bare i glemmebogen.
Verden er så hæslig.
Ikke hele verden.
Klaphat.
Perry?
Perry?!
Perry, hvor er du? Svar mig!
J-J-Julie...
Julie...
Sikker...
- Kom... - Hvad?
Jeg aner ikke, hvad jeg laver. Hvad går der af mig?
Ingen andre ville tage et levende menneske med hjem. Det er vanvid.
Indtil videre tror de, hun er en af os. Et nyt medlem af familien.
De ville tro, jeg var sindssyg, hvis de ellers kunne tænke.
Hvorfor skal jeg være så underlig? Hvad er det, jeg har gang i?
Hjem...
Ikke... spise.
Passe... på dig.
Okay, måske var det ikke helt gennemtænkt, -
- men jeg kan mærke, når en pige har brug for at være alene.
Der er mange måder at lære folk at kende på.
At æde hendes kærestes hjerne er nok en smule uortodokst, men...
Det er en særlig anledning.
- En særlig anledning? - Det er mors fødselsdag.
- Skål for Diane. - For mor.
Mors fødselsdag.
Perry, Julie fortæller, du arbejder med landbrug.
Var det ikke noget at arbejde med byggeri ligesom din far?
Vi har brug for arbejdskraft på muren.
Tag dig ikke af ham. Far tror, han kan redde menneskeheden -
- ved at proppe alle ned i en stor betonkasse, -
- hvor vi skal forskanse os, indtil vi dør af alderdom.
Var det ikke for muren, ville vi sidde og spise hjerner -
- i stedet for ris.
Det her er den eneste vej gennem muren, hvor vi ikke bliver stoppet.
Fri bane.
Kom, det er ikke så slemt.
- Jeg har ikke hørt fra ham i to dage. - Han arbejder på byggeriet, Perry.
Der kan gå uger, uden jeg hører fra min far.
Denne vej.
Det skal nok gå.
Far!
Per...
Nej, far!
Per! Vi må væk!
Så forstår jeg bedre, hun er bange for mig.
Jeg må lægge en anden taktik.
Jeg har det. Ikke være uhyggelig, ikke være uhyggelig...
Hvad er det, du gør?
Vær sød at lade mig være.
Hvorfor mig?
Hvorfor reddede du mig?
Ikke...
...græde.
Passe...
Passe på dig...
Hvad er du for en?
Jeg er sulten.
Lad mig nu gå!
Ikke sikkert.
Ikke sikkert?
Okay, ikke sikkert.
Så må du jo bare gå ud og skaffe mig noget mad.
Jeg er hundesulten.
Så er du sød.
Jeg ville blive meget glad for noget mad.
Okay.
Åh gud...
Ikke... gå.
Kom. Sikkert.
Tak.
Spil død.
Okay?
Det er for meget.
Jeg sagde jo... ikke sikkert.
Tak, det har jeg forstået.
Men jeg er altså meget sulten.
Ja!
Du godeste.
Ikke stirre. Nu opfører du dig underligt igen.
Tak.
Jamen dog.
Hold da op. Jeg kan ikke huske, hvornår jeg sidst har fået en øl.
Du er vist ikke så slem, zombie.
M-m-mit... n-n-navn...
Har du et navn?
Hvad hedder du?
Den her date går i vasken. Jeg vil bare gerne dø igen.
Begynder dit navn med "R"?
Robert? Richard?
Randy?
Raphael? Ricardo?
Skal jeg ikke bare kalde dig "R"?
Det er da en begyndelse, ikke?
R...
Jeg vil gerne hjem, R.
Det er... ikke sikkert.
Det har jeg forstået.
Og hør her...
Jeg ved godt, du reddede mit liv. Det er jeg dybt taknemmelig for.
Men det var dig, der førte mig hertil. Du må få mig ud igen.
Hun må ikke gå. Hun er jo lige kommet.
Sig, hun skal vente. At de vil opdage hende.
Du må... vente.
De vil... opdage dig.
Ikke dårligt.
Hvor længe?
Par... dage.
De vil... glemme.
Det skal nok gå.
Er der andre som dig?
Jeg har aldrig hørt et kadaver tale før.
Altså, bortset fra stønneriet.
Okay. Et par dage, siger du?
Hvad kan man tage sig til her i et par dage?
Det er for vildt!
Vil du prøve?
Venstre fod.
Okay. Okay, vælg en fod.
Du bruger to fødder. Vælg en af dem.
Sådan, ja.
Begge hænder på rattet.
Helt ærligt, R.
Det var sådan en lækker bil.
Hvad sker der for al den vinyl? Kan du ikke finde ud af en iPod?
Bedre... lyd.
Nå, du er feinschmecker?
Mere...
...levende.
Sandt nok. Men langt mere bøvlet.
Nu trak du på skuldrene igen. Hold op med at trække på skuldrene.
Det virker så overfladisk.
Seriøst.
Det er nogle vildt fede plader. Hvor har du dem fra?
Jeg samler på ting.
Ja, det kan jeg se. Du er en hamstrer, min ven.
Der ligger en sprød pladebutik på hjørnet af Main Street og Ivy.
Den er vildt cool.
Var vildt cool.
Det var bedre.
R? Må jeg spørge dig om noget?
Min kæreste, han døde forleden.
Vil han vende tilbage? Som en af jer?
Det er nok bedst.
Der skete noget med ham.
Der skete mange ting med ham.
Han kom nok bare til et punkt...
...hvor han ikke kunne tage mere.
Det er bare det, at i min verden dør folk hele tiden.
Det er ikke, fordi jeg ikke er ked af, at han er død.
Det er jeg.
Men jeg tror, jeg har været forberedt på det...
...igennem rigtig lang tid.
Hvad er du for en?
Det må være skønt at sove. Jeg ville ønske, jeg kunne.
Jeg ville ønske, jeg kunne drømme. Det lader sig bare ikke gøre.
De døde drømmer ikke. Det her er det tætteste, vi kommer på det.
Er du nu sikker, unge mand?
Så velkommen til.
- Dit tab gør mig ondt. - Også mig.
Giv ham et gevær, og lær ham at bruge det.
- Giver du et nap med, Berg? - Jeg er snart på level 5.
Hørte I det?
- Ja. Lad os se at komme væk. - Det går ikke. Vi har fået en ordre.
- Nu lyder du som min far. - Ih tak.
- Det var ikke en kompliment. - Jeg sagde jo, jeg hørte noget.
Perry!
Sigt efter hovederne!
Du sagde et par dage. Der er gået et par dage nu, R.
Jeg må se at komme hjem.
Blive... sammen.
Sikkert.
Hvad?
Julie...
Levende.
Æde.
Æde!
Æde!!
Åh gud.
Væk.
Æde.
Denne vej.
Kom med mig.
Hvad? Nej.
- Vil hjælpe hende. - Hvem har bedt dig om det?
Kan lide hende.
Det er okay.
Ja, helt sikkert.
Kør over i parkeringshuset.
Hvor er jeg dog glad for at se dig.
Er du okay?
R?
Du... kører.
God ide.
Jeg hundefryser.
Jeg er nødt til at standse.
Det var et af de sidste kvarterer, min far evakuerede.
Måske kan vi finde mad her.
Kom så.
Øv, der er låst.
Hvor sejt!
Se, hvad de har. Sådan et har jeg ikke set i evigheder.
Appelsin!
Der sker ikke noget. Se.
Det er vigtigt at forevige sine minder.
Især nu, hvor verden er ved at gå under.
Alt, hvad du ser, ser du måske for sidste gang.
Det sagde Perry tit.
Her, tag et billede.
Jeg er helt kvæstet.
Sengen er slet ikke værst, så jeg lægger mig til at sove.
Godnat.
R?
Jeg tænkte på...
Du må også godt sove derinde, hvis du har lyst.
På gulvet.
Jeg får gøjseren af de huse, så...
Okay.
Kan du... mærke det?
Kan du... mærke... det?
Det er sgu min far.
Hold dig på afstand.
Han ville have dræbt dig.
Havde han set dig, ville han have skudt dig i hovedet...
...og så havde du været død.
Mit tøj er stadig vådt.
Jeg hænger det til tørre.
Slap nu af.
Hold da kæft!
Ikke kigge.
Okay.
Hold da kæft!
Behøver du at æde folk?
Ja.
Ellers dør du?
- Ja. - Men du åd ikke mig.
Du reddede mig. Mange gange.
Det må være hæsligt at være fanget derinde.
Jeg kan se, du prøver. Måske er det det, mennesker gør.
Vi prøver at forbedre os.
Af og til nosser vi i det.
Men jeg kan se på dig, -
- at du prøver mere indædt end noget menneske i min by.
Du er god nok, R.
Nå...
Det var mig.
Hvad var dig?
Altså...
- Det vidste jeg nok inderst inde. - Gjorde du?
Ja. Jeg havde nok håbet, det ikke var dig.
Undskyld.
Julie...
Det gør mig ondt.
Julie...
De døde sover ikke.
Hvis I kunne få et hvilket som helst job...
...og hvis alting var anderledes, hvad skulle det så være?
Sygeplejerske.
Du ved, gøre folk raske...
...og redde liv.
Og finde en kur.
Det lyder godt.
Jeg tror på, at nogen en dag vil komme til bunds i det her -
- og ekshumere hele verden.
Ekshumere? Hvad betyder det?
Ekshumere betyder "at vække til live".
Det betyder "at grave op". At grave et lig op.
Så siger vi det.
Hvad fanden laver du her?
- Ligger du seriøst og drømmer? - Jeg er ikke sikker.
Du kan ikke drømme, kadaver. Kun mennesker kan drømme.
Slap af, Per. Han har da lov at drømme.
Hvad med dig, R? Hvad vil du gerne være?
Det ved jeg ikke. Jeg ved ikke engang, hvad jeg er.
Du kan blive, lige hvad du vil. Er det ikke sådan, man siger?
Ja, kan vi ikke? Du og jeg?
Det kan du godt glemme, Casanova. Du har trods alt ædt hendes eks.
Træk på skuldrene.
Skråt op med drømme. Man kan ikke blive, lige hvad man vil.
Jeg vil altid være en sløv, bleg, sammensunket, gusten zombie.
Havde jeg forestillet mig, hun ville blive hos mig?
Det er, hvad man får ud af at stræbe efter mere.
Jeg skulle have ladet mig nøje. Intet står til at ændre. Punktum.
Det er bedre intet at føle end at føle sig så ussel.
- Giv dig til kende! - Det er mig, Kevin. Jeg er uskadt.
Bliv, hvor du er!
Rolig, jeg er ikke smittet.
Jeg sagde stop, Julie.
Okay, fair nok.
Jeg må undersøge dig.
NEGATIV
- Er hun okay? - Hej, far.
Jeg sendte folk ud for at lede efter dig. Nora sagde, du blev taget...
Det blev jeg også, men jeg undslap.
Jeg gemte mig i et hus i forstæderne, -
- og da jeg fandt en bil, kørte jeg tilbage hertil.
Er du sikker på, du ikke er blevet bidt?
- Ser jeg måske syg ud? - Vi er nødt til at være sikre.
Det ved jeg, men jeg er uskadt. Det lover jeg dig.
Jeg troede, jeg havde mistet dig.
Det har du ikke, far. Jeg er lige her.
Velkommen hjem.
Det er rart at være tilbage.
Nu går jeg bare hjem. Jeg vil holde op med at tænke så meget.
Jeg vil glemme alt om hende, ligesom jeg har glemt alt andet.
Jeg vil... Hvad fanden, fryser jeg?
Er det det, jeg kan mærke? Kadavere kan da ikke fryse.
Yo!
Hvad laver du her?
Dødningene jog mig væk.
Kom for at finde dig. Hvor er hun?
Tog hjem.
Er du okay?
Nej.
Kællinger, mand.
Dødningene... leder efter dig.
Og hende.
I har sat... noget i gang.
Jeg så... billeder...
...i går.
Minder.
Min mor.
Sommer.
Havre...
...grød.
- En pige. - En drøm.
En drøm...
Vi er ved at forandres, tror jeg.
- Det er vi. - Det er vi.
Jeg må fortælle hende det.
Vil I hjælpe mig?
Hjælpe?
Ekshumere?
De sagde...
"Ja, for fanden."
Vent her.
Vær forsigtig. Okay?
Jeg venter her.
Julie og jeg indgød de andre håb, og det spredte sig hurtigt.
Det brød dødningene sig ikke om. Derfor vil de have ram på os.
Jeg må finde Julie og forklare, hvad der sker, før det er for sent.
Åh nej. Gå din vej. Find dine venner. Lad mig være.
Sådan, ja.
Jeg mener det, Nora. "Kadaver" er bare -
- en betegnelse, vi fandt på, for en tilstand, vi ikke forstår.
Åh gud...
Hvad er der i vejen med mig?
Der er noget, jeg må fortælle dig. Nu må du ikke flippe ud...
...men jeg savner ham faktisk.
- Savner du ham? - Det er åndssvagt.
Er du tiltrukket af ham?
Sådan at han kunne være din kæreste?
Din zombiekæreste?
Jeg ved godt, vi sjældent møder nogen fyre, -
- nu hvor verden er gået under og alt det der.
Og jeg ved, du savner Perry, men det der er langt ude, Julie.
Hvis bare internettet stadig virkede, så kunne jeg slå op, hvad du fejler.
Klap i.
Okay, nu går jeg i seng.
Jeg er glad for, du er tilbage.
Drøm sødt om din zombie.
Julie...
Julie!
Du godeste...
R!
Hvad laver du her?
Kom for at se dig.
R...
Det kan du da ikke bare gøre. Du er i fare.
Klap i, Grigio. Jeg prøver at sove.
Undskyld.
I guder, R. Er du vanvittig?
Folk her er ikke som mig.
Hvis de ser dig, bliver du slået ihjel. Kan du forstå det?
Ja.
- Taler du med dig selv? - Nej!
Helt seriøst, hvad foregår der?
Åh gud! Er det ham?
Ja.
Dav.
Jeg er ked af det.
Jeg ved det. Jeg er også ked af det.
Jeg har rent faktisk savnet dig.
I lige måde.
Spøjst. Du føles varmere, end jeg husker.
Der kommer patruljen. Vi må have dig indenfor.
Kom. Du er heldig, at min far måtte tage sig af en hastesag.
Du er i sikkerhed for i aften.
Hvad vi gør derefter, aner jeg ikke.
Hvordan døde du?
Det kan jeg ikke huske.
Hvor gammel er du?
Du kunne være i tyverne, men også teenager.
Du har sådan et ubestemmeligt ansigt.
Og du lugter slet ikke. Han lugter ikke råddent.
- Øh... - Det er utroligt.
Han er ikke kommet for at blive krydsforhørt. Hold nu op.
Hvorfor kom du egentlig?
For at vise folk...
- Vise dem hvad? - At vi kan forandre os.
Det er der ingen her, der vil tro på.
Du ville ikke engang nå at fortælle dem det.
Så snart de så dig, ville de blæse knoppen af dig.
Vent lige lidt. Sagde du "vi"?
Mange af os forandres.
Drømmer.
Det er stort.
- Vi må skynde os. - Hvad mener du?
Dødninge. På jagt efter mig. På jagt efter os.
- Vi må gå til min far. - Det er en meget dårlig ide.
Han var forstående nok engang.
Der tager du fejl. Det var din mor, der var den forstående.
Din far gav dig stuearrest i et år for at bøffe ferskenlikør.
Din far ynder at skyde hovederne af kadavere.
Har vi noget andet valg?
Vi ville skulle føre ham gennem byen. Du ville blive opdaget.
Tiden er knap.
Vi kunne smukkesere ham.
Hvad?
Jeg har gemt noget makeup til en særlig lejlighed, der aldrig kommer.
Ja, det kunne vi gøre.
Vi kunne lægge lidt foundation...
...og måske en smule rouge. Snarere en hel masse rouge.
Det holder ikke.
Det holder max.
Gider du sætte en anden sang på?
Det er da morsomt.
Nej, det er ikke.
Jamen dog.
Du er jo lækker.
- Hvad er der? - Ikke noget.
Du ser bare godt ud.
Jeg ved ikke, hvad min far vil sige. Det er ikke sikkert, det virker.
Uanset hvad, så holder vi sammen.
Det her vil forandre alt.
Jeg ved det.
Vi holder sammen. Lov det.
Det lover jeg.
Kom så.
Så kører bussen.
Nu gør vi det.
Undskyld...
- Hvor skal I hen? - Ind til min far.
Jeg kan ikke lukke jer ind. Vi er i alarmberedskab.
- Hvad foregår der? - Det er fortroligt.
Vi er selv ude i et fortroligt ærinde, så kom nu.
- Hej. - Hej.
Sig noget menneskeagtigt.
Hvordan går det?
- Lige i øjet. - Det går helt fint.
I venter her.
- Hvad laver du her? - Hvad er det, der foregår?
Det tegner ikke godt.
Der forlyder, at der er skarer af skeletter og kadavere -
- på vej hertil. Vi ved ikke hvorfor. Men hvis de går til angreb, -
- er vi magtesløse. De er for mange, og vi er for få.
Du må skynde dig hjem og forskanse huset.
Min Ruger SR-pistol ligger derhjemme.
Den her? Okay. Jeg har brug for at tale med dig.
- Ikke nu, Julie. - Det er vigtigt.
Det lyder vanvittigt, men -
- jeg tror, de døde er ved at blive levende igen.
Ja, det lyder vanvittigt.
De forandrer sig, far. De er begyndt at kurere sig selv.
Du tror, de kurerer sig selv. Hvordan?
Jeg har set det. Det er virkelighed.
Ved du, hvad virkeligheden er?
At der hver dag bliver flere af dem og færre af os.
De kurerer ikke sig selv. Vi er deres fødekilde.
De er ikke ved at blive veganere. De spiser ikke broccoli.
De æder hjerner. De åd din mors og din kærestes.
Nu må du se at vågne op.
Jeg forklarer ham det.
- Forklarer hvad? At du er ...? - Jeg klarer det.
Tag hjem og forskans dig i beskyttelsesrummet.
Der er rigeligt med forråd...
Hejsa.
- Hvem er du? - Det er R.
Jeg spurgte ikke dig. Jeg spurgte ham. Hvem er du?
Er du et kadaver?
Han reddede mit liv. Han tog sig af mig.
Jeg satte noget i gang i ham, -
- som må have sat noget i gang i dem alle sammen.
Og nu har det sat noget i gang i mig.
Nej, far!
Vi vil hjælpe.
De vil ikke angribe os. De vil hjælpe os.
- Vi er ved at få det bedre. - Nej. I kan kun få det værre.
Folk bliver bidt, de bliver syge, og så skyder jeg dem i hovedet.
Sådan gik det din mor, og sådan vil det også gå ham.
Beklager meget, hr. Grigio.
Smut. Se at komme i sikkerhed, uanset hvad der sker.
- Julie... - Jeg er nødt til at gå.
Du skyder mig jo ikke.
Jo, jeg gør. Helt vildt.
Det gik knap så godt.
Jeg må advare mine venner.
- Hvor? - Stadion.
Pis.
Ned i metroen!
Undskyld. Undskyld. Beklager.
Må jeg? Jeg skal frem.
R.
- Julie... - Hej.
Klar til... kamp.
Det kan jeg se.
Soldater kommer. Dødninge nærved.
De er her nu.
- Hold dem ude. - Skal vi nok.
Flygt.
Den vej!
Deres datter er sammen med kadaveret. Jeg har dem i sigte.
Tak.
Hvem skal vi skyde?
Den spasser her!
Hej.
Hej. Hejsa. Davs.
Kadaverne bekæmper skeletterne.
Vi ser det samme her.
Vær venlig at gentage.
Javel. Vi ser kadavere, der bekæmper skeletter.
Pis!
- Vi er færdige. - Nej. Passer på dig.
Det skal nok gå.
R?
R!
R, kom nu!
Er du okay?
Ja.
Næste skud bliver i hovedet. Ryk væk fra ham, Julie.
- Nej! - Julie, flyt dig så.
Far, du må høre på mig.
Jeg ved, vi har mistet dem alle sammen.
Du har mistet mor. Men du og jeg, vi er her stadig.
Vi kan rette op på det. Vi kan starte forfra.
De har brug for vores hjælp.
Se på ham, far.
Han er anderledes. Han...
...bløder.
Far, han bløder.
Kadavere bløder ikke!
Du lever. Han lever!
Du lever!
Gør det ondt?
Ja.
Hr. oberst?
Oberst Grigio her. Vi har en ny situation.
Nu må I to væk herfra.
Bløder du stadig?
- Ja. - Godt.
Undskyld.
Ja, det gjorde ondt at blive skudt i brystet. Rigtig ondt.
Men det var også dejligt at bløde, at føle smerte.
At føle kærlighed.
Vi ville gerne have kureret dødningene med kærlighed, -
- men vi nakkede bare hele bundtet.
Det lyder sygt, men vi tog det ikke så tungt.
De stod ikke til at redde.
Kampen knyttede os tættere sammen med menneskene.
Så snart vi stod sammen, havde de ikke en chance.
Dem, vi ikke dræbte, visnede bare hen.
Og resten af os?
Tja, vi lærte at leve igen.
Mange af os havde vist glemt, hvad det ville sige.
Menneskene begyndte at acceptere os og hjælpe os.
Det var sådan, vi blev kureret.
Det var skræmmende, -
- men er alle store ting ikke skræmmende i starten?
Det var sådan, det gik til.
Det var sådan, verden blev ekshumeret.
Har du brug for hjælp?
Ja.
Jeg har... zombiefingre.
Tak.
Her.
Pyt, jeg har ikke noget imod regn.
Jeg insisterer.
Jeg hedder...
...Marcus.
Emily.
Du er meget smuk.
Tak, Marcus.
Så er det, du skal sige, at jeg også er smuk.
R?
Ja?
- Er du kommet i tanke om dit navn? - Nej.
Du kan da bare tage dig et nyt.
Bare vælg et. Hvilket som helst.
Jeg kan godt lide "R".
Seriøst?
Vil du ikke vide, hvad det var? Og have dit gamle liv tilbage?
Nej.
Jeg vil have det her.
Bare "R"?
Bare "R".